<center>
	Nehodlám rozpráva? len preto že tak èinia všetci, pretože také slová by nemali cenu. Veï keby som robil to èo ostatní aký zmysel by mala moja prítomnos?? Preto uprostred víchru slov spoèívam v tichosti a k svetu prehováram len vtedy keï je måkvo zastavený v prázdnote.

	Nehodlám èloveka neustále drža? za ruku a vies? ho na miesto kam patrí. To miesto by potom bolo preòho len lacným hotelom na jedno použitie a nie skrze útrapy vydobytým pokladom. Nebudem preto zasahova? tam kde vidím úprimnú snahu húsenice dosta? sa zo svojej larvy von. Keby som tak uèinil, a mnohí by to nazvali láskavým skutkom, do sveta by sa predral nedokonèený motý¾. Ihneï by zahynul.

	Nemám právo, len preto že som nahliadol na zmysel celého Textu, odmieta? jednotlivosti ktorými žiješ, nech sú akoko¾vek doèasné. Keï ?a vidím žiari? pri objave nových hlbín vety ktoré tam ani sám autor nevložil, ani znalos? Celku, ani znalos? zákona o vzájomnom pomere èasti s celkom mi nedáva právo nazva? Tvoj výklad nepravdivým.

	No musím vidie? že Tvoja túžba dopátra? sa odpovede je pravdivá.

	A preto mlèím práve vtedy keï najviac túžiš po odpovedi. Práve skrze Tvoju túžbu sa rodí loï a chrám. A pýtaš sa èo je loï a èo je chrám a ja Ti odpovedám že oboje je pre mòa iba podobenstvom pre to, èo nazývam "zmysel vecí". 

	A dodávam že pre roz¾ahlos? chrámu je nutná nielen prítomnos? klenbového svorníka ale i to aby boli úholné kamene èo najïalej od seba. 

	A keï je pre Teba jazyk pánom, už ti vidím na perách slová - "V jednej vete do nebies vynášaš mlèanie a hneï v ïalšej poskytuješ odpoveï." A ja Ti nekladiem za vinu že to tak vnímaš, pretože sám viem aké to je keï je jazyk èloveku pánom.  Ja mám však iného Pána, vo mne už prerastá v skutoènos? tušenie že akáko¾vek mriežka zo slov a analýz ktorú si pred oko priložím mi len ztlmí svetlo ktoré vyživuje.

	A to že to svetlo ešte nevidíš neznamená že tam nieje. Neznamená to však ani to, že pre toto svoje poznanie by som bol nieèím viac ako si Ty, alebo dokonca to že by boli moje pravdy vyššími ako tie tvoje. Práve vïaka Tebe som totiž spoznal že každá veta má rovnakú hodnotu pred tvárou nekoneènej veènosti .
	

</center>

